1.+Opplysning,+frigjøring+og+revolusjon

=1. Opplysning, frigjøring og revolusjon=

toc

1.1 Lærepanmål.
Elevene skal kunne drøfte hvordan opplysningstidens ideer påvirket og ble påvirket av samfunnsomveltninger på 1700- og 1800-tallet.

1.3.1 Sentrale personer


====De setrale personene i opplysningstiden er mange. Vi har valgt å beskrive Jean- Jacques Rousseau, Voltaire, John Locke og Isaac Newton. ==== ====Disse personene ville påvirke samfunnet til forandring ved hjelp av fornuft. De hadde alikevel ikke fullstendig like meninger, men skilte seg ut som liberalister og realister i forhold til datidens tankesett. Disse filosofene var imot blandt annet: overtro, enevelde, undertrykkelse og for likestilling. Deres revolusjonerende tanker influerte blandt annet den amerikanske grunnlov og deretter den franske grunnlov. John Lockes maktfordelingsprinsipp var brukt som et forsvar for den engelske revolusjon mellom royalistene og parlamentaristene. ====


 Jean-Jaques Rosseau ble født den 28 juni 1721 i Geneve i Sveits av franske foreldre. Hans mor døde kort etter av fødselskomplikasjoner og hans far måtte deretter dra til utenlandet pågrunn av fare for arrestasjon. Jeans Far overlot ansvaret av oddragelsen til sin bror som sendte han videre til kostskole for å lære teori om kristendommen. Dermed hadde Rousseau egentlig ingen reel oppdrager. Senere i sitt liv livnærte han seg av å være gravør, komponist og musiker. Han flyttet deretter til Frankrike der han giftet seg med Therese Havasseur. Han fikk fem barn som alle havnet på barne hjem. Detter er en stor selvmotsigelse til boken Emlie, der han beskriver oppdragelsesmetoder som «fri barneoppdragelse». Dette begrepet innebærer at barnet skal ha mye frihet til å utvikle sine egne meninger og være fri til selvrealisering. En årsak kan være at han ikke følte han kunne oppdra barna riktig. I Frankrike fikk han også kontakt med andre sentrale personer innenfor opplysningstiden. Som Diderot og Baron d'Holdbach. Diderot sto for Opplysningstidens største symbol «Ecyklopediaen». Denne boken ville gi en kort versjon av all kunnskap i verden. Han skrev to prisoppgaver, som han ble belønnet for i Dijon i Frankrike. Den ene var «Hvor vidt har kunsten og vitenskapen vært med på å høyne sedene» i 1749. Den neste var «Forskjeller mellom menneskene» i 1753. Videre flyttet han til Luxembourg. Her skrev han «Om Samfunnspakten» fra 1762. I denne boken sto det et samtidskjent sitat «Mennesket er født fritt, og overalt er det lenker». Med dette mener han at alle mennesker er født frie og deretter blir påvirket av samfunnet og sivilisasjonen og dermed får politiske lenker. Med lenker, mener han at mulighet til utdanning, ytrinsfrihet, religionsfrihet og meninger er undertrykket av enevelde. Han mente også at mennesker var undertrykket av sosiale regler som «Hvis far er feier blir sønn feier» og regler i forhold til hvem man skulle sosialisere seg med. Han skrev at mennesket var bare fritt når det var en del av «naturtilstanden»(Før mennesket kom i kontakt med sivilisasjonen og samfunnet). Denne tilstanden ville ikke Rosseau tilbake til, men han ville fremme makten til Staten. Han ville ha en stat som var styrt av «Allmennviljen» (Alltså majoritetens av befolkningens vilje). Dette er det som definerer et folkestyret og det fremmer folkesuverenitet. Det som er så interressangt, var at han tok avstand fra fornuften noe som er sentralt for opplysningstiden. Han mente at dette undertrykket egeninteressen og medfølelsen dominerte. Han tok også avstand til kapitalismen som han mente skapte sosiale forskjeller. Han mente at kapitalismen ikke belønnet gode intensjoner, kun ytre ting som arbeid. Han levde mye av sitt liv ved å forske gjennom tanker på hvordan et liv kunne være om man levde tett på naturen og risikoen med et sivilisert liv. Dette kommer til uttrykk i hans selvbiografi «Bekjennelsen» som er kjent som en av de mest åpne selvbiografier litteraturhistorien. Han døde i Paris 2 juli 1778. Han fremmet dermed ideer om folkesuverenitet i form av Allmennvilje. Disse ideer, kombinert med andre ideer fra opplysningstiden, var med på å danne grunnloven i USA. Denne grunnloven var den første som baserte seg på ideer som folkestyre, mennskerettigheter og rettstat. Denne grunnloven ble etterfulgt av en lignende grunnlov i Frankrike.

Hans store verker var: «Emile ou de l'education» «Om Samfunnspakten» «Bekjennelsen» «Den ensomme vandrerens drømmer»

1.3.1.2 **Denis Diderot(1713-1784)**
Diderot er den mest kjente forfatteren av den franske Encyclopedia. Han ble utdannet av jesuittene, men nektet å fortsette med noen av de fagene han var blitt utdannet i. Faren avskar ham fullstendig og derfor dro han til Paris, hvor han levde en stund med veldig dårlig økonomi. Etterhvert ble han mer anerkjent for å være en av de mest innflytelsesrike forfatterne på sin tid. Hans første selvstendige arbeid var Essai sur le merite et la vertu (1745). Han var også en av de som hjalp til med den medisinske ordboken, dette ga ham også verdifull info til sin egen Encyclopedia. Han ble veldig kjent i kretsene rundt opplysningstidens ledere for sitt verk: Lettre sur les aveugles, som støttet Lockes kunnskapsteori. Der han angrep den tidens konvensjonelle moral. Som et resultat var han fengslet i tre måneder i Vincennes, men ble løslatt ved hjelp av Madame du chatelet, en venn av Voltaire og fikk siden det, et nært forhold til lederne av den revolusjonære tankegangen. Det ble svært lite profitt ut av encylopediaen, derfor valgte Grimm å tale hans sak til Russlands keiserinne Catherine. Som kjøpte opp biblioteket hans, men lot han fremdeles bruke bøkene så lenge han var i live. Hun ga han også en årslønn som hun betalte med et forskudd på femti år. Denis Diderot mente at for å forbedre verden måtte man avskaffe religiøs overtro. Diderot ga ut Encyclopedia i samarbeid med Jean d'Alembert og var hovedansvarlig for det som i senere tid blir kalt for opplysningstidens viktigste symbol. Encyclopedia ble utgitt i 17 store tekstbind og 11 bind med plansjer i Paris. Hovedmålet var å samle kortfattet kunnskap, men også og spre opplysningens ideologi. Fremvise fakta og bli kvitt gammel overtro. Etter hele åtte års arbeid ble det første bindet trykket i 1751. Men etter at det andre bindet ble utgitt året etter nektet regjeringen å publisere bindene, fordi de krenket religionens og kongens autoritet. For eksempel ble det slått hardt ned på denne frasen: //Nattverden, se Kannibalisme.// Videre utgivelser måtte utsettes men fra 1753-57 fortsatte arbeidet. Igjen skapte det syvende bindet problemer og i 1759 ble igjen salg og trykk forbudt. Dette førte til at Jean d'Alembert trakkseg ut av samarbeidet, med Diderot så på Encyclopedia som sitt livsverk og fortsatte arbeidet.

1.3.1.3 **Fracoise Voltaire(1694-1778)**
Voltaire ble født i Paris 21. November 1694, han var en kjent forfatter og historiker, men han var også en stor filosof under opplysningstiden som kjempet for menneskerettigheter og ytringsfrihet. For han gjaldt toleranseprinsippet som gikk ut på disse ordene «Jeg er uenig med deg, men vil kjempe til døden for din rett til å si det du sier». I løpet av livet måtte Voltaire gjennomgå mye på grunn av han sitt syn på menneskerettighetene, han havnet i fengsel mange ganger, og fikk også en dødsdom over seg. Han ble også kastet ut av landet for en periode. Hovedmotstanderen hans var likevel kirken og fanatismen i forhold til gud. Kirken undertrykket alle påstander som kom imot dem, og gjorde hva som helst for å opprettholde sitt gode rykte. Voltaire trodde på en gud, men det var fordi gud lønner de gode handlingene og staffer de onde. Og hvis gud aldri hadde vært til, hadde vi måtte finne han opp. Voltaire var sterk motstander av overtro og fordommer. Han trodde på fremgang for rettferdighet og frihet i samfunnet, bygd på fornuft og erfaring, men det var opp til mennesket selv å skape et godt samfunn.

**1.3.1.4 John Locke(1632-1704)**
John Locke ble født 29. august 1632, i Wrington ved Bristol i England. Han begynte på Westminister School, den tidens beste skole i England. Han var en flittig elev og lærte seg ikke bare de klassiske språkene, men også hebraisk og arabisk. Locke kom deretter inn på University of Oxford, der han tidlig fattet interesse for den nye filosofien og vitenskapen. Under sitt opphold i Oxford stiftet Locke bekjentskap med Robert Boyle, en av sin tids mest innflytelsesrike vitenskapsmenn. Locke ble ved Oxford til han hadde fullført sin medisinske utdannelse.  John Locke utviklet et alternativ til Thomas Hobbes' naturtilstand, og hevdet at staten bare var legitim, altså lovlig, om den erkjente folkets samtykke, og beskyttet menneskerettigheter som liv, frihet og eiendom. Locke var av den oppfattelse at samtykke formet statens sosialkontrakt, og dersom staten ikke levde opp til dette, hadde folket rett til opprør. Lockes mange ideer hadde stor innflytelse på utviklingen av den politiske filosofien, og han er også betraktet som en av de mest innflytelsesrike opplysningstenkere og bidragsytere til liberalismen. Lockes forfatterskap påvirket både Voltaire og Rousseau, mange tenkere fra den skotske opplysningstiden, samt amerikanske revolusjonære. Sistnevnte gjenspeiles i den amerikanske uavhengighetserklæringen. John Locke døde 28. oktober 1704 i Oates i Essex.

1.3.1.5 Sir Isaac Newton(1642-1726)
 <span style="color: rgb(0, 0, 0);">Isaac Newton ble født 1642 i England, i Lincolnshire. Newton var en engelsk matematiker/ fysiker/astronom som var banebrytende for hans tid. Faren var en bonde som hadde dyr og jord så han vokste ikke opp i de fattigste kårene som var, men allikevel ingen rik oppvekst. Newton hadde en vanskelig oppvekst siden han ble født for tidlig og vokste opp uten en far siden han døde noen måneder før fødselen. Etter en kranglete oppvekst klarte han å komme inn på cambridge. Her skrev han noen av verkene sine 1665 tok han bachelor grad, fire år senere ble han professor i matematikk. 1687 utgir han Utgir Philosophiae Naturalis Principia Mathematica som han hadde skrevet på cambridge, gjennom dette la han grunnlaget for den klassiske mekanikken.

I 1705 fikk han tittelen Sir. Han var veldig interessert i temaene i vitenskap men bibelen var viktigst han var veldig entusiastisk ovenfor hvordan verden også videre var bygd opp av gjennom teorier i bibelen og ville forene vitenskap og kristendom. Han mente at guds gjerninger kunne beskrives av enkle naturlover for hvorfor ting skjer. Men han hjalp også ateistene med at gud ikke eksisterer gjennom teoriene hans selv om han ikke var mente dette. <span style="color: rgb(0, 0, 0); font-family: Times New Roman,serif;">Newton var sterkt påvirket av Johannes Kepler lover og utarbeidet gravitasjonsloven av dette. Om hvorfor ting faller ned. Newtons tre lover lyste opp til en ny vitenskap, mekanikken <span style="font-family: Times New Roman,serif;">Det tre lovene handler om sammenhengen mellom kreftene som virker på et legeme, og legemets bevegelse.

1.3.2 Sentrale ideer
<span style="font-size: 90%; font-family: Arial,Helvetica,sans-serif;"> <span style="font-family: 'Times New Roman'; font-style: normal; font-variant: normal; font-weight: normal; font-size: 7pt; line-height: normal; font-size-adjust: none; font-stretch: normal;"> <span style="font-size: 9.6pt; line-height: 115%; font-family: Arial,Helvetica,sans-serif;">__Ideen bak menneskrettighetserklæringen__

Den franske menneskerettighets erklæringen var den egentlige første erkæringen om menneskers rettigheter verden hadde sett. Det spesielle med denne erklæringen var at denne skulle gjelde for absolutt alle. Uavhengig av kjønn, alder, rase, nasjonalitet og politisk syn. Det startet med at kongen startet å miste mer og mer makt. Og etter bondeopprøre som ble kalt ” den store skrekken” ble rettigheter som pliktarbeid og jaktrettigheter fjernet. Dette førte til at USA la frem ”menneskerettighetenes erkæring”. Dette skulle være en slags innleding og en start på grunnloven. Folkesuvereniteten og menneskenes naturlige rettigheter kom ut av dette. Dette var en stor oppgang for folket da de fikk ytringsfrihet, eiendomsrett og religionsfrihet. Og ikke bare det men en sikkerhet for folket mot fengsling som skjedde tilfeldig og rammet alle. Likhetsprinsipper stod på lik linje som friheten og sa dette:

Lik rett for alle til å delta i landets styre Likhet for loven Likhet når det gjelder beskatning

Erklæringen snakket om mennsket på to forskjellige måter, som et individ og som en borger. Som et individ fordi mennesket skal ha rett til egnte tanker,valg, religion og livssyn uten plutselig fengsling. Og som en borger fordi mennsker har rett til å være med på valg og bestemmelser for samfunnet.

Frankrike slet økonomisk på 1700-tallet. Folket var fattige og sultet, mens kongen ikke gjorde noen ting. Landet hadde stor gjeld pga alle krigene, og fikk ikke lenger lån fra utlandet. Kongen økte derfor skatten i landet, noe som skapte stor misnøye blant folket. Den delen av folket som kunne lese, ble påvirket av filsofene fra opplysningstiden som var kritiske til samfunnet. Tidligere tenkte ikke folket at det kunne være annerledes, at Gud hadde skapt verden og samfunnet slik det var, men opplysningstidens filosofer fikk dem til å åpne øynene for nye muligheter. Kongen, adelen og kirken, som selv ikke betalte skatt og ikke sultet, skulle bestemme i landet - noe som resulterte i et opprør blant folket. De gikk sammen om at kongen skulle avsettes, og en folkevalgt statsminister skulle overta makten i landet.
 * Ideen bak den franske revolusjonen**

Mottoet frihet, likhet og brorskap var i starten med for å få et bedre samfunn der alle skulle bli satt på linje. Tankene bak dette motoet var da bra, men det var ulike måter å tolke det på. Hvordan dette kan vinkles om til å bli en negativ vinkling der man hogget hodene av hverandre, kan diskuteres. Men grunnen for at dette utløste terror kan ha noe med at den ene ytterligheten tok den andre. Hvis alle skulle ha like rettigheter så betydde det at man mer eller mindre kunne drepe hvem man ville og da skulle det ikke så mye irritasjon til før man kunne drepe en annen mann. Noe som ikke hadde vært aktuelt uten friheten til å kunne ta slike avgjørelse. Det kan si noe om at mennesker trenger noen til å kontrolere over dem. De kan ikke ha for stor frihet. Tanken rundt å drpe adelsfolkene var for å gjøre landet bedre for arbeiderklassen. De mente de nå kunne få frem sine sider av saken og komme frem til at halshugging var et bra resultat for å å bort kongen de ikke var begeistret for. Derimot å tenke på følger som kom hadde de ikke tenkt så nøye gjennom. Det har vært snakk om at Marie Antonionette har sagt: ”Har folk ikke brød? La dem spise kake”. Det har vært spekulasjoner om dette faktisk har vært tilfelle eller ei. Hvis man ser det fra den ene siden virker dette veldig overfladisk. Men etter å ha sett hvordan adelsfamilier levde på denne tiden kan man skjønne at de ikke har så god innsikt i hvordan folk utenfor hus murene deres har det. Dette har vel mest sansynelig blitt snakket om i ettertid for å få frem hvor overflatiske de de faktisk var. Andre mener at hun er bedre opplyst om tiden enne som så at hun anbefaler kake. De mener hun har sagt <span style="font-size: 9.5pt; line-height: 115%; font-family: 'Tahoma','sans-serif';">: ”Har man ikke brød, betyr dette at melmangelen er stor, og har man ikke mel nok til et brød kan man heller ikke ha mel nok til en kake!”
 * Ideen som skaper terror – frihet, likhet og brorsskap. **
 * Marie Antonionette **

__Ideen som skaper motrevolusjonen__

Etter at den franske revolusjon hadde herjet og holdt på i flere år, ble det i 1795 innført nye regler. En var lei av utallige kriger, mennesketap og forferdelighet. Ytringsfrihet ble gjeninnført, fengsler ble tømt, og terroren ble stoppet opp. Regjeringen innførte en ny konstitusjon med begrenset stemmerett og med garantier mot maktmisbruk. Direktorieforfatningen ble satt i verk 26 Oktober, og da med fem ledere. Det var en ubalansert tid hvor direktoriet prøvde å balansere mellom høyre- og venstreopposisjoner. Det hadde vært mange år med krig, og Paris var vanskjøttet. Gatene var møkkete, badeanstalter var låst, og det kunne være farlig å vandre ute på nettene. Direktørene hadde problemer med å få orden i finansene, og de fikk flertallet imot seg i den lovgivende forsamlingen. De hadde i midlertidig general Napoleon Bonaparte på laget. Han klarte å ta hele Nord-Italia, selv med en hær som manglet både mat, klær og ordentlig utstyr. Under forsvar av de nye grenser fikk de militære stadig større innflytelse, til general Bonaparte 1799 innførte den såkalte konsulatforfatning. Etter dette hadde folket kun rett til å si sin mening om styre og stell gjennom folkeavstemninger.

<span style="font-size: 80%; font-family: Arial,Helvetica,sans-serif;">

__1.3.3.1 Den nordamerikanske frigjøringen__
En kamp mellom Storbritannia og Frankrike om kolonier preget hele 1700-tallet. I 1754 kom landene sammen igjen i Nord-Amerika og hadde en kamp om Sør-India. Det utviklet seg nesten mot en verdenskrig, men er i dag kjent som sjuårskrigen. Krigen markerer et viktig skille i både Europas og Nord-Amerikas historie. Britene hadde store fordeler på havet, og fikk overtaket i blant annet India og de fleste franske øyene i Vest-India. Frankrike var ferdig som kolonimakt i Amerika, og Britene hersket i Amerika og India.

//1.3.3.1.1 No taxation without representation//
Etter sjuårskrigen oppsto det flere uenigheter om blant annet toll, skatter og avfigter mellom Storbritannia og de 13 nordamerikanske koloniene. Parlamentet og kongen som styrte på den tiden, kong George 3. så på koloniene som deler av en statsenhet og krevde derfor rett til å skattlegge dem. Det hadde kostet mange penger for Storbritannia og beskytte koloniene både under sjuårskrigen og tidligere, så kongen og Parlamentetmente det bare var rimelig at koloniene skulle betale litt av utgiftene de også. Koloniene hadde ingen tillitsmenn i Parlamentet, og ville ikke betale skatter som de selv ikke hadde vært med på å vedta. "No taxation without representation" sa de.

=
<span style="font-size: 90%; font-family: Arial,Helvetica,sans-serif;">Teselskapet i Boston var en hendelse hvor ”amerikansk” boikott av britisk te førte til fysiske oppgjør, som igjen var den lille gnisten som utløste den amerikanske revolusjonen. ===== <span style="font-size: 90%; font-family: Arial,Helvetica,sans-serif;">Oppgjørene ble startet på grunn av skatten på te som Storbritannia hadde pålagt kolonistene for å dekke luksusforbruket til kongen, etter krigen mot Frankrike. Amerikanerne måtte betale høy toll for varer importert fra områder utenfor imperiet, som for eks. Kina. John Hancock var en av de største smuglerne av varer. Han ble anklaget flere ganger, men klarte likevel å slippe unna. Han startet boikotten på «kinesisk» te. Han førte med folket og i 1773 stupte salget av te fra 145000 kg til 240 kg. Britene fikk store gjeld og fulle varehus. Dette førte til at parlamentet vedtok «Tea Act». Dette lot kompaniet selge teen direkte til koloniene, slik at de kunne stille opp mot smuglerne. De fleste byene nektet britene å legge til kai. Boston var unntaket. Desember 1773, gikk en gruppe på 150 patrioter(Sons of Liberty) om bort på tre britiske skip og kastet mesteparten av lasten. Kolonistene var underlagt det britiske parlamentet. «No taxation without representation». Dette kom frem etter at britene ville innlegge flere skatter. Teskatten lot de være igjen som et symbol på at de hadde makten. Teselskapet økte britenes hat mot kolonistene og hadde stor betydning for den amerikanske uavhengighetskrigen.
 * Hancock** ble født 12 januar 1737 og døde 7. oktober 1793. Han var den første som signerte uavhengighetserklæringen. Fordi hans signatur er så prominent på uavhengighetserklæringen – den er både den første og den største – har //hancock// blitt et __slang__ for //signatur// i USA

//1.3.3.1.3 Uavhengighetserklæringen i 1776//
I 1765 utformet Parlamentet en lov for å få koloniene til å betale skatter. Den handlet om stempelavgifter og tollsatser, og ble møtt med en så stor motstand at mesteparten av den fort ble strøket. Særlig i Massachusetts ble det uroligheter, og i 1775 utløste noen blodige slag full krig. I 1774 samlet amerikanerne seg i en kongress for å organisere seg. De møtte til enda en kongress som varte fra 1775 til 4.juli 1776 hvor de da erklærte seg som uavhengige. Denne uavhengighetserklæringen var epokegjørende. Lederen på amerikanernes kongresser var filosofen Thomas Jefferson som var påvirket av John Locke og forfattet en rettighets- og frihetserklæring som kongressen vedtok. Den handlet om rettigheter som var avledet av et overordnet prinsipp. //Alle// mennesker var frie. Rosseaus prinsipp om at det bare var folket selv som kunne gi seg selv en styreform var gjort til virkelighet!

1.3.3.2 Borgerkrigen i USA[[image:http://finn.weblogg.no/images/amcivmap_123433765.jpg width="385" height="304" align="right" caption="external image"]]
<span style="font-size: 10pt; font-family: Arial,Helvetica,sans-serif;">En krig som var mellom Nordstatene og Sørstatene i USA. Bakgrunnen for krigen var hovedsakelig forholdet mellom Sørstatenes plantasjeøkonomi og Nordstatenes industri og kapitalistiske økonomi. Sørstatene drev blant annet slaveri og ønsket frihandel, mens Nordstatene ville ha tollbeskyttelse av den økende industrien. Blant stridsspørsmålene var statens selvbestemmelsesrett og salveri ets utbredelse, hvor de to motpartene var svært uenige. Sørstatene villa ha statenes selvstyre og bevare plantasjeøkonomien med slaveriet, mens Nordstatene ville ha en opphevelse av slaveriet. I 1860 ble //Abraham Lincoln// valgt til president i forbindelse med et program for å avskaffe slaveriet. Som resultat, brøt 11 ut av unionen og dannet //Amerikas konfødererte stater// med //Jefferson Davis// som president. //Abraham Lincoln// var også opptatt av å bevare USA, og tvang Sørstatene til å angripe //Fort Sumter// i 1861. Borgerkrigen var da i gang. Sørstatene stanset eksporten av bomull, mens Nordstatene svarte med å innføre blokade av Sørstatenes havner. I øst vant Sørstatene mange seire under ledelse av //Robert E. Lee//, mens Nordstatene var mer motstandsdyktige i Vest. Etter mange slag måtte Sørstatene kapitulere i 1865. Som følge av dette ble slavehold forbudt i hele USA og de svarte fikk stemmerett. Krigen tok flere menneskeliv (ca. 620 000) enn det USA hadde under første verdenskrig, den andre verdenskrigen og Korea-krigen til sammen.

__1.3.3.3 Den franske revolusjonen__
<span style="font-size: 90%; font-family: Arial,Helvetica,sans-serif;">Det var dårlige levevilkår for bøndene på 1600- og 1700-tallet. Ca 400.000 adelige levde godt på bøndenes bekostning, da de kunne jakte og fiske på deres jord. I tillegg slapp de adelige å betale skatt, med unntak av små bidrag til militæret – i motsetning til bøndene. Men i 1786 ble det bestemt at det skulle gjøres noe med underskuddet i statskassen. Dette var slutten på eneveldet, da kongen fant ut, etter stenderforsamlingen, at det fantes flere maktorganer enn han. Fra mai til juli i 1789 blir stenderforsamlingen til en folkeforsamling og grunnlovsgivere, og ble inndelt i tre stander; de geistlige (førstestanden), adelen (andrestanden) og borgerne (tredjestanden). 17. juni sa tredjestanden at de var en nasjonalforsamling. Store deler av førstestanden gikk sammen med dem, og sammen skulle de lage en grunnlov. Kongen holdt en liten tale i 20 minutter den 23. juni hvor han skjelte dem ut. Dette var starten på opprøret. Den 14. juli ble Bastillen stormet da borgerne ønsket våpenlageret. Men da ble de møtt med åpen ild, og de svarte med å angripe. Kommandanten ble drept, og angrepet på Bastillen ble et viktig symbol på revolusjonen. Det ble opprettet byråd og nasjonalgrader i alle byer, og kongen mistet mer og mer makt. Bøndene angrep adelen og mange av dem ble drept. Dette ble kalt ”den store skrekken”. I august vedtok USA forsamlingen ”menneskerettighetenes erklæring” som ble forordet til grunnloven. I oktober ble kongen tatt til fange av folket slik at det skulle minske reaksjonære statskupp. I 1791 ble grunnloven ferdig, og den la vekt på maktfordelingsprinsippet, likhet for loven og økonomisk liberalisme. Adelige titler og goder ble slettet og tortur ble byttet ut med rettssikkerhet og juryordning. Statens gjeld ble tatt over av revolusjonens menn, og kirkegodset ble avskaffet. Det ble opprettet to kirker i Frankrike; en kontrarevolusjonær og en prorevolusjonær.

__1.3.3.4 Den tysk-franske krigen og Pariserkommunen__ Den tysk-franske krigen som er også kalt den fransk-preussiske krig ble utkjempet mellom Frankrike og Det nordtyske forbund under Preussens ledelse. Det hele endte med en tysk seier etter at tyske styrket hadde erobret Paris. Keiser Napoleon 3s styre i Frankrike ble erstattet av den tredje franske republikk, mens Tyskland ble samlet under Preussens ledelse. Under beleiringen fikk Paris utstrakt selvstyre, og radikale arbeidere og småborgere mistenkte regjeringen for å sabotere krigføringen. Kapitulasjonen og freden ble oppfattet som et forræderi. De så på det nye Pris som fiende av fred og orden og fornærmet byen ved å slå seg ned i Versailles. Regjeringen gikk i gang med å avvikle kriseforanstaltningene og selvstyret i Paris. Konstellasjonene fra 1848 gjenoppsto. I Paris ble det opprettet revolusjonære folkestyre, altså Parisekommunen som tok makten i mars 1871. Den ble opprettet i protest mot den nasjonale regjering ved slutten av Den fransk-preussiske krig. Parisekommunen bygget på blant annet anarkistiske(er en politisk og filosofisk bevegelse som går inn for å fjerne, eller i stor grad minske, alle former for maktstrukturer) og marxistiske ( er en betegnelse for en rekke politiske og filosofiske teorier utarbeidet av den tyske filosofen Karl Marx.

__1.3.3.5 Napoleonskrigene__

<span style="font-weight: normal; font-family: Arial,Helvetica,sans-serif;">Napoleonskrigene betegner kriger mellom europeiske stormakter i perioden 1799 til 1815. <span style="font-family: Arial,Helvetica,sans-serif;">Grunnen til konfrontasjonene kommer av Napolens ekspanive utenrikspolitikk. Han stod sammen med Italia, Napoli, Saksan og Danmark-Norge mot blant andre Portugal, Preussen, Russland, Spania og Storbritannia. Noen av de mest kjente slagene er: Marengo(1800), Austerlitz(1805), Jena(1806), Friedland(1807) og Wagram(1809). Felttoget mot Russland var starten på Frankrikes nederlag. I Waterloo(1815) tok England igjen makten og monopolet i verdenspolitikken. <span style="font-family: Arial,Helvetica,sans-serif;">Napoleon Bonaparte returnerte til Frankrike etter felttoget i Egypt og tok makten ved et statskupp i 1799. Da utropte han seg til førstekonsul noe som betydde militærdiktatur på den tiden. Han dannet en forfatning; folkeavstemninger skulle bidra til kritikk, alle skulle være like for loven og alle var pliktet til å betale skatt. Keiser Napoleon bidro til en reformert Frankrike. Han omorganiserte infrastrukturen; innførte sentralbank, beskatningssystemer, utdanningssystemer og helseinstitusjoner. Bonaparte-Dynastiet var ikke til å unngå. Frankrike var truet av to faktorer. Motstanderne skulle presse Frankrike tilbake til sine grenser nå som Europa nesten ikke bestod av frie stater. I tillegg skulle stormaktene slå ned på Frankrikes revolusjon og idealer for å unngå det i sine egne nasjoner. Storbritannia var den største motstanderen til Napoleon. I 1810 styrte Bonaparte det største noensinne. Han kontrollerte handel og ressurser i Europa, noe som påvirket Storbritannia negativt. Landet mistet muligheter til å drive med eksport ved at Frankrike forbød handel med øynasjonen. Likevel ble det nederlag for Napoleon. Han var lite militært utviklet og forstod seg ikke på sine motstandere, indre opprør og geriljakjempere. Dette bidro til at Storbritannia støttet sine allierte og ofte betalte for statskupp mot Bonaparte. Han satt seg fast i Spania/Portugal og måtte se at russerne trakk seg ut av økonomien. Han led nederlaget sitt i Leipzig(1813) og måtte abdisere. Ludvig 18. tok over landet .

1.3.4 Revolusjonens etterdønninger
Napoleon hadde sin siste opptreden våren 1815. Han ble beseiret ved Waterloo og sendt til St. Helena. Dette gjorde at det endelig ble litt ro i Europa. Storbritannia ble styrket på grunn av felttoget, og de vedtok at Frankrike måtte omgis av en rekke bufferstater for å opprettholde politisk maktbalanse på kontinentet. Frankrike ble nå omgitt av flere land; Nederland i nord, Sardinia i sørøst og Preusseni Rhinland, mens Spania ble gitt tilbake til bourbonerne og stormaktene garanterte spansk selvstendighet. I øst godtok Preussen å ta mot områder i Posen. Østerrike ble tildelt områder i Italia og sørøst i Tyskland. Dermed var en maktbalanse ivaretatt på fastlandet i Europa.

__Slaget på Waterloo__ 18. juni 1815 fant slaget på Waterloo sted. Det var i dette slaget Napoleon led sitt siste nederlag. Han ble overvunnet av de britisk-prøyssiske hærene. Rett etter nederlaget ble Napoleon avsatt og satt i fangeskap resten av sitt liv. En av de viktigste grunnene til at slaget gikk som det gikk var at det franske artilleriet ikke virket på den våte jorden. Våpnene fungerte ikke som de skulle, de ble absorbert av jorden og gjorde ikke mye skade.

__1.3.4.1 Napoleons lange skygge__
Napoleon Bonaparte var indirekte med på avgjørelsene videre i Europas stater, spesielt i kongressen i Wien, 1815. Britene hatet han, Preussen og Østerike var svært ydmyket av han og Spania og Russland kalte han ren ondskap, antikrist. Derfor ble det vedtatt lover som sikret at verken han eller noen fra slekten hans aldri skulle komme til makten igjen. Dette gjaldt både Frankrike og resten av Europa. Men det var også positive ting om han. Han var forbilde for mange, hvor han ledet sine menn til kamp og seier i krig. Det var en stor politisk hendelse da liket hans ble fraktet fra St. Helena til Paris i 1840, og var med på å bane veien for nevøen Napoleon 3.s keiserdømme.

__1.3.4.2 Vekst i konstitusjonelt monarki__
Etter 1815 var det mye strid mellom nye ideer og reaksjonære krefter. Den italienske halvøya fikk et tilbakefall til eneveldet, og de gamle autoritetene ville ha makten sin tilbake. Det ble slått fast at konstitusjonelt monarki var best for Europa (og kanskje resten av verden), men det var likevel ikke en dirkete tilbakegang til eneveldet. Ludvig 18. måtte godta både likhet for loven og ny eiendomsfordeling i Frankrike, selv om han beholdt Napoleons administrative apparat. En grunnlov gav landet et tokammersystem hvor det ene kammeret var arvelige seter til høyadelen og det andre hvor ca. 100 000 kunne stemme inn sine representanter.

__1.3.4.3 Nye Revolusjoner__
Tross kongressen i Wien som skulle sikre Europas fremtid, var det ikke uten grunn at Storbritannia og andre stormakter i Europa bekymret seg for ny uro i Frankrike. Karl 10. som kom til makten etter sin bror, Napoleon 3., var både hard og uklok, og styrte landet mot enevelde. I 1830 skapte studenter, skoleelever og mye av arbeiderbefolkningen en ny revolusjon, og hertug Ludvig Filip ble erklært til regent. Han var liberal og ble kalt "Borgerkongen". Etter femten år, ble Ludvig Filip konservativ, matprisene gikk opp og banker gikk konkurs. Finansproblemene skapte kaos, og da statsministeren i 1848 avslo en reformbankett var opprøret i gang igjen. Folk fikk ikke kjøpt noe annet enn mat, fordi pengene holdt ikke til andre ting. Derfor gikk forbruket ned og økonomien raste på grunn av den negative spiralen som oppsto. Demonstrasjonstog oppsto, og disse ble stoppet ved bruk av militære enheter og reising av barrikader i gatene. Uroen smittet til resten av europa med kriger og revolusjoner. Danmark fikk datidens mest demokratiske grunnlov (som forøvrig avskaffet eneveldet). Frankrike fikk lover om arbeidstid. Revolusjonen sikret at 84% av alle menn hadde stemmerett, og da disse stemte ned nødsarbeidet, ble det nye opptøyer. Nasjonalgarden drepte i denne sammenheng 1500 og sårte 2600, selv om tallene mest sansynlig er langt større. Frankrike fikk nok en ny grunnlov med Luis Napoléon Bonaparte, som den nye valgte presidenten. I 1851 gjorde han derimot et kupp og ble president på livsstid og tok keisertittelen Napoleon 3.

Revolusjonene i 1830 og 1848 var på mange måter en forlengelse av de kravene som ble satt under den franske revolusjonen i 1789: Grunnlover, liberalisme og menneskerettigheter ble krevd. Land fikk grunnlover, Frankrike fikk en vitamininnsprøyting til liberalistisk tankegang, med blant annet stemmerett for alle menn. Det samme skjedde i flere Europeiske land, særlig Belgia, Nederland og Sveits. Men nye tanker kom også til, som nasjonalisme og sosialisme. Alle forsøk på gjennomføre slike ideer ble, derimot, mislykket.I tillegg kan man legge til at slaveriet ble opphevet og tatt vekk i samfunnet.

__1.3.4.4 Den tysk-franske krigen og Pariserkommunen__
I 1870-1871 kom Frankrike i krig med det tyske keiserriket under Preussen. Dette var mens Napoleons nevø, Napoleon 3.(1808-1873) (bildet) hadde makten. Frankrike tapte krigen, men krigen ble påbegynt igjen etter at franskmennene på ny erklærte at landet var en republikk. De radikale arbeidere og småborgere mistenkte regjeringen for sabotering av krigføringen fordi Paris fikk selvstyre under beleiringen, og kapitulasjonen og freden ble sett på som forræderi. Det ble konflikter mellom monarkistene og «det røde Paris», og det var da ideene fra 1848 gjenoppstod. I Paris tok de revolusjonære makten, og i 1871 tok de makten i Pariserkommunen. I denne tiden brøt de ned innbyggerne på alle måter, noe som førte til at Pariserne gjorde gjorde opprør. Dette førte til mange kamper og tilsammen 30 000 ble skutt og titusener ble arrestert eller sendt på straffearbeid. Landet ble sterkt brutt ned og trengte nesten ti år på å bli den samme igjen. Gjennom denne tiden kunne man på andre områder se at Tyskland vokste som nasjon, og Frankrike var ikke lenger like mektige som de hadde vært de siste 100 årene. Tidligere hadde all politikk i Paris hatt innflytelse på resten av Europa, men nå var den sosialistiske bevegelsen for svak.

Les mer om Pariserkommunen på: [] Eller om Napoleon 3. på: http://no.wikipedia.org/wiki/Napoleon_3.